Infektera
verb - att smitta med-
- skadlig organism.
När infektionen slog till fanns det knappt tid att reagera.
Folk gjorde vad de kunde.
Men eftersom ingen var immun mot virusets effekter-
- stod myndigheterna hjälplösa medan infektionen snabbt spred sig.
Alla som utsattes och överlevde det första angreppet-
- påbörjade sin egen obevekliga jakt på blod-
- genom att anfalla och livnära sig på oskyldiga.
Det fanns inget vaccin-
- inga kända rapporter om personer som var immuna.
Områden och hela städer slogs ut.
Själva civilisationens uppbyggnad raserades framför våra ögon.
Precis som vi, fick många överlevande klara sig själva.
PEST!!!
De var i rörelse under dagen och gömde sig på nätterna.
Barrikaderade sig i säkra byggnader.
Andra bildade medborgargarden.
- De är däruppe. Kom. - Kom igen.
Kom.
Kom. Skynda på.
Eller blev jägare.
Krigare som spårade upp och dödade de infekterade.
Vi hade tur som hittade en tillflyktsort.
Ett ställe med lite mat och skydd-
- där vi kunde överleva tills vi blev räddade.
Men när vårt ställe inte längre var säk ert-
- och möjligheterna för räddning blev mer och mer avlägsna-
- började våra val ta slut.
Nu var det vi-
- mot mörkret.
Vi för pojken till ett säkert ställe.
Vi avgör inte rätt och fel.
Vi avgör vem som får leva.
AKUTINTAG
Var vänlig evakuera byggnaden. Evakuering är obligatorisk.
NÖDBACKUP AKTIVERAD
Var vänlig och lämna byggnaden under ordnade former.
Var försiktig.
- Okej? - Ja.
Akta händerna.
Släck den där skiten.
Ingen rök.
Ge dig. Det är ingen här.
Var vänlig och lämna byggnaden under ordnade former.
- Vad gör du? - Det går bara om och om.
Vi har hört samma skit i månader.
Alla byggnader med överlevande har det.
Tror du det finns ett säkert ställe?
Nej.
Hur i helvete kan du ha så mycket kvar?
Du anar inte vad man hittar i folks medicinskåp.
Om man letar noga.
Vi hittar en säker sovplats.
Vi ger oss av i gryningen.
Du.
Det är okej.
- Det är okej. - Nej, det är det inte.
Det blir aldrig okej.
Eller säkert.
Vi håller ihop, va?
Självklart.
Lyssna på mig.
Saker kanske inte blir som förr-
- men det blir bättre.
Okej?
Du har sovit nästan sex timmar.
- Vad är det? - Vi måste sticka.
Generatorn håller på att dö och maten är slut.
Vi måste hitta en väg ut.
Kom, nu går vi.
Basen, enhet 12 här. Kom.
Basen, enhet 12. Hör ni mig?
Enhet 12, vi hör er.
Vi närmar oss en medicinsk byggnad.
Hoppas hinna genomsöka den före gryning. Vi rapporterar.
Uppfattat. Vi avvaktar uppdateringar.
- Kom. - Klart slut.
Det är okej. Vi är inte infekterade.
Hon är sjuk.
Två dog nyss av lunginflammation.
Vi vill bara hämta medicin.
Är det bara ni två?
Jag praktiserade här före karantänen.
Nästan all medicin stals för flera månader sen.
Vi känner dem inte, Dorothy.
Förlåt.
Vi har inte sett nån annan på tre veckor.
Inte vi heller.
Det är ganska säkert här.
För närvarande.
- Charlie. - Jag är okej, Amelia.
Herregud.
Förlåt.
Vi måste ta hand om våra egna, eller hur?
Var ligger det?
Apoteket?
Korridoren fram.
Vi säkrar varje byggnad rum för rum.
Döda allt som ser infekterat ut.
- Ja, sir. - Överlevande då?
Är de tillräckligt tuffa tar vi dem med oss.
Vad gör vi nu?
De flesta dörrarna och trapporna är blockerade.
Vi måste hitta en annan väg till apoteket.
Kom, så går vi.
Det är så stort här.
Avstånden är så stora.
Vi vet inte om det finns medicin när vi kommer fram.
Vi kanske skulle gå ut samma väg vi kom.
- Jämna hela stället med marken. - Nej, det vore självmord.
Vi kan inte vara ute på natten.
Inte nu längre.
Det är bara fyra timmar kvar till gryning.
ALLERGISK MOT MÅNDAGAR
Vi måste ta oss ner i källaren.
Där finns en säkerhetsdörr. Enda säkra utgången.
Men generatorn håller på att dö. Utan el kan vi inte öppna den.
Vad då, enda säkra utgången?
Bakom säkerhetsdörren finns en parkering.
Där lämnade vi bilen. Om vi tar oss till den.
Då kan vi ta den till ett av lägren.
- Lägren? - Vänta lite.
Varför har ni inte redan gjort det här?
Det fanns mat här.
Det var varmt och torrt.
Vi hade varit på flykt i veckor. Vi behövde faktiskt vila.
Okej, men vad händer om generatorn lägger av-
- innan vi kommer till källaren?
Då går säkerhetsdörren inte att öppna och vi är inlåsta.
Dorothy och jag var på väg dit när vi mötte er.
Ni får gärna följa med oss.
Tack.
Tagart, genomsök området.
Jag menar inte så.
Jag tror inte det finns nån därute som kan hjälpa oss.
Hur kan du vara så säker? Det fanns folk, jägare.
F d militärer, utbildade att döda.
Skrönor.
Tro inte skiten du hör på kortvågen.
Om det fanns nån kvar hade de redan hämtat oss.
- Det är det vi ber för. - Nej.
Det är det du ber för.
- Var är din tro, Amelia? - Jag är realist.
De enda som räddar våra liv är vi.
Helvete.
I, SOM HÄR INTRÄDEN LÅTEN HOPPET FARA
Det här var ingången till kapellet.
Läskigt.
- Jesus. - Amelia.
Vad då?
Nåt du stör dig på?
Titta.
Det skrämmer mig, okej?
- Det är bara att vi... - Sluta, Dylan.
Att missbruka Herrens namn-
- spelar ingen jävla roll längre.
Det är bara vi och de.
Inget och ingen annan.
När man talar om trollen...
Vad är det där?
Små hjälpredor. Tar bort smärtan.
Och allt annat också.
Just det.
Tror ni vi nånsin tar oss ut härifrån?
Kom nu.
Upp med hakan allihop.
Vi kommer att ta oss fram till-
- säkerhetsdörren allihop.
Även om det kostar oss livet.
Du skrämmer mig.
Håll käften och följ mig, okej?
Lukten blir värre.
Åh, herregud.
Kom, vi tar oss igenom det här.
Amelia?
Rör dem inte.
Är alla okej?
Ricky?
Ja, du då?
GUD FÖRLÅTE OSS
Vad är det här?
Tagart, genomsök området.
Förstått?
Cross här. Hör ni mig?
Ledningscentralen här. Hör ni mig?
Jag har en överlevande.
Har du några överlevande?
Om du kan höra mig måste du vara ute ur Zon 7 vid gryningen.
Utrym Zon 7 vid gryningen...
Du.
Det är okej.
Är du ensam?
- Var är Morgan och Ricky? - De sa åt oss att vänta här.
Jag vet inte.
Alla var så förvirrade innan viruset kom.
Nu går de där sakerna lösa.
Vem vet vad som händer härnäst.
Jag minns när jag var riktigt liten och var rädd på kvällarna.
Jag gömde mig i mammas och pappas rum.
Sen började jag inse att bara för att de var vuxna-
- kunde de inte skydda mig-
- från monster och demoner.
De är inte monster eller demoner.
De är bara sjuka.
Ett par dagar efter att viruset kom-
- tog en av de infekterade min pappa.
Nu vet jag helt säkert att ingen kan skydda mig.
Du.
Kom hit.
Vi skyddar varandra, okej?
Vi är ett team nu, eller hur?
Antar det.
Antar?
Dorothy och jag har klarat oss bra.
Vi har överlevt genom att förlita oss på varandra.
Men sen ni kom hit...
Större risk att ni åker dit, visst.
Jag fattar. Ta det lugnt, polaren.
Vi vill fortsätta andas lika mycket som ni.
Jag vill hålla det enkelt. Hitta ett säkert läger.
Vad har du för plan?
Jag har ingen plan.
Just det.
Det betyder inte att vi snart går säkra.
Om det nånsin händer.
När de kommer på ett sätt att bli av med...
- Ännu en vacker tanke. - Det är inte hopplöst, Dorothy.
Varelserna är underställda naturlagarna som alla andra.
Vi vet, vi har dödat många.
Just det. De är precis som vi, utom att de vill ha blod.
De är sinnesjuka dödsmaskiner tills de får tag i det.
Jag tog hit några av de första offren.
- När anfallen just börjat. - Säger du?
En del av de sårade var immuna-
- och andra de bara förändrades.
Förändrades helt och hållet.
Och alla tror att de är vampyrer.
Men det är de inte. De är mutanter.
Kanske det.
Men vad bygger myten på?
Att vara slav under blod och kött.
Allt man gör, allt man tänker på-
- är att skaffa mer blod.
Inga egna tankar.
Inga känslor.
Jävlar.
De vill väl bara äta.
- Flytta vagnen. - Okej.
Inga vampyrer? Nog såg hon ut som en alltid.
Se till att den aldrig kommer ut.
Kom, vi sticker.
Kom.
- Varför dröjde ni? - Goda nyheter.
Några av våra vänner finns på den här sidan.
Och de vet att vi är här. Kom, vi sticker.
Okej, nu går vi.
Såg ni en alltså?
- Kan man kanske säga. - Hurdan var han?
Börjar de bli svaga?
- Va? - Toppen.
Drogerna har börjat verka, han är borta.
Det finns en kafeteria där framme.
Vi kanske kan hitta mat innan vi tar oss neråt.
Alla är utsvultna. Vi måste behålla krafterna.
Tänk om det finns en sån där därinne?
Då dödar vi honom.
Om det finns fler då?
Då dödar vi allihop.
Kom, så går vi.
Hur gammal tror ni maten är?
Kanske flera månader.
Vi letar alltid efter mat.
Tyvärr är det mest skräp.
Skyffla in det bara.
- Var tacksam att det finns. - Ja.
För ingen annan fick äta den.
Synd att vi inte bara kan stanna.
Tre timmar till gryning.
Det kan ta så lång tid att ta sig till nästa våning.
Det svåraste är att hitta trappor som inte är blockerade.
Vi var säkra när vi träffades.
Maten var slut och vi förlorade krafter.
Vi skulle också ha dött om vi stannat.
Det vi måste komma ihåg-
- är att vi kan kontrollera vårt eget beteende.
Allt annat får vi ta som det kommer.
- Morgan. - Nej, Dorothy.
Jag säger bara sanningen.
Vi kan ta en chans.
Vi kan slå sönder ett fönster till utsidan.
- Då ser vi i alla fall när de kommer. - Ja.
Får jag fråga en sak?
Vad tycker du?
För två timmar sen ville du inte ens lämna den gamla sidan.
Vi måste ta oss till säkerhetsdörren. Så enkelt är det.
Vi kan väl fråga honom?
Vad tycker du, Ricky?
Spelar ingen roll.
Blöder du?
Det är bara ett litet skärsår.
Måste ha ramlat på nåt när jag svimmade.
Bara en liten skråma.
Ta det lugnt. Jag är ju inte infekterad.
Men du blöder.
Minsta mängd blod kan locka hit dem.
Det vet du, hur förvirrad du än är nu.
Idiot.
Det där är ett djupt sår, smartskaft.
Där är undersökningsrummet.
Kan finnas medicin därinne.
Okej, gå.
Okej, jag tar in honom.
Var försiktiga. Om ni hör nåt, så...
Det finns många våningar, va?
Kom så går vi.
Sitt inte så nära, Charlie.
Jag tänker just nu.
På vad då?
Det jag alltid tänker på.
Vad i helvete ska vi göra?
Tänk om det bara är vi kvar?
Förstår ni vad det betyder?
Vad då?
Att vi är monstren nu.
Världen är inte vår längre.
Hon är klar.
Jag hittade penicillin.
Okej.
Vad är det där?
Hjälp mig.
- Nej, nej. - Backa.
Sakta.
Backa.
Jag är redo, sir.
Tack.
Status?
Vi har en rapport om eventuella överlevande som inte är infekterade.
Vad då för rapport? Vad menar ni?
Överste, vi har och har haft team i området.
- Men inte våra team. - Nej.
Det är civila grupper som agerar själva.
De kallar sig jägare.
Vi har backat upp dem.
Senaste informationen vi har är från en grupp jägare i sektor 7.
De påstår sig kunna genomsöka ett område till gryning.
Sektor 7 till gryningen?
Det är ett av de värsta områdena.
Med all respekt, mr Cross-
- så jobbar vi lite annorlunda än ni på utrikesdepartementet.
Lyssna.
De infekterade beger sig inomhus när solen går upp.
- Eller hur? - Ja.
- Ni vet vad jag menar. - Ni vill sterilisera området.
Normalt sett håller jag med.
Men nu har vi förlorat kontakten med markgruppen.
Vi kan inte bekräfta att de kommer ut i tid.
- Var är flygplanen? - De står på däck, sir.
- Varför är de inte i luften? - Vi väntar på godkännande.
- Vi steriliserar området. - Löjtnant...
Om era jägare finns på marken-
- om ni hör av dem, säg åt dem att ta sig ut.
Vilken idé. Önskar jag tänkt på det.
Mr Cross, jag har befälet här.
Vad jag vet har jag inte tänkt pensionera mig.
Om inte utrikesdepartementet vill ta över en militär operation-
- föreslår jag att ni gör precis som jag säger.
Se till att planen är redo att lyfta.
Ja, sir.
Vad är det där?
Jag kollar.
Försiktigt, Ricky.
Det hade varit kul om det inte var så läskigt.
- Öppna. - Det går inte.
De andra då?
De har gått åt andra hållet.
Öppna dörren.
Kom. Kom igen, skynda på.
Stäng den ordentligt.
- Var är alla de andra? - Vem vet?
Vi har tur som lever.
Var är vi?
Vi kan inte gå tillbaka.
Dorothy sa att alla korridorer leder till samma ställe.
Tog de sig ut, hittar vi dem.
- De är överallt. - Kom, Ricky.
Morgan är tuff. De klarade sig säkert.
Vi måste fortsätta.
Kom. Vi måste till säkerhetsdörren.
Är alla okej?
- Ja. - Okej.
Här.
Jag måste tvätta händerna.
- Du skämtar. - Blodsugare.
Du har blivit uppskrämd av allt spring.
Jag kanske har deras blod på mina händer.
Vänta, är ni snälla?
- Är du infekterad? - Va?
Är du infekterad?
Nej.
- Är du? - Jag gömde mig när jag hörde dig.
- Är du ensam? - Vi är bara tre.
Tre är ett bra tal.
Ju fler man är, desto säkrare.
Kan jag följa med er?
Vart i helvete tog han vägen?
Dylan?
Vi måste härifrån.
Ja.
Hörde du?
- Vad då? - Lyssna.
Det kommer därifrån.
Vänta här.
Om ni hör nåt, spring utav helvete.
Kolla om han har bitmärken.
Det är okej.
Jag är en av de tursamma.
Grejen med tur är att man aldrig vet när den tar slut.
Vad hände?
Vi flydde från vad det nu var som anföll Morgan.
Han sa ju att vi skulle springa om nåt hände, eller hur?
Vi ser inga rörelser. Området är säkrat.
Uppfattat.
Fortsätt leta. Jag vill att ni hittar jägarna.
Vi fortsätter genomsökningen. Meddelar om vi ser nånting.
Jag var i skolan en gång.
Jag fick höra en berättelse som alltid skrämt mig.
Jag glömmer den aldrig.
Den är som när man ser det hända.
Det var ett flygplan med en massa passagerare.
Planet störtar. Jag minns inte varför.
Men några passagerare överlever kraschen.
Kannibal-berättelsen, va?
Till slut börjar de överlevande försvinna en efter en.
- Har du hört den? - Nånting liknande.
Charlie?
Charlie.
Kom, de är ungefär sju stycken.
- Kom igen. - Rapportera, soldat.
Vid tidigare operationer har vi sprungit på infekterade i de här sektorerna.
Hur många?
Våra jaktlag har sett minst ett dussin på varje ställe.
Finns säkert hundratals till som gömmer sig.
Tänk om jägarna lever och har hittat överlevande.
Om vi inte steriliserar området och de infekterade tar sig ut-
- sätter vi allt på spel.
Det finns inget vaccin.
Men...
Ni sa att vad ni vet kommer jägarna ut vid gryningen?
Ja.
Vi steriliserar då.
Charlie?
Charlie.
Har du blivit biten? Är du infekterad?
Vem är du?
Jag heter Tao.
Solen går snart upp.
Vi får hoppas att elen räcker tills dess.
Är du okej?
Vad tror du hände med Dylan?
Det är inte viktigt längre.
Kom.
Okej.
Vi hittar nog de andra snart.
Kanske Dylan också.
Jag ska försöka hitta de andra. Vänta här och rör dig inte.
Ta det lugnt.
Det är snart över.
Du måste förstås träffa en speciell, ung gäst.
Min älskade dotter Sophie.
Sophie är enastående.
Efter att viruset brutit ut-
- flydde antingen alla härifrån eller stannade kvar och blev en av dem.
Eller dödades förstås.
Det tog inte lång tid-
- att sprida sig, eller hur?
Ganska snart var vi bara några få-
- som var normala därute och till slut härinne.
En del samarbetade, hjälpte varandra att försöka överleva.
Men jag hade nåt annat som säkrade min överlevnad.
Och här är hon. Min älskade, lilla Sophie.
Nu när prinsessan är vaken-
- kan vi gå direkt från småprat till middag.
Den här vägen.
Hon har mig här för att hindra att jag får i mig blod-
- vilket skulle göra mig likadan.
Trots att jag älskar henne. Det är inget personligt.
Hon är nästa steget i evolutionen.
Hon är infekterad, men rationell.
Ricky?
Ricky.
- Var är Amelia? - Var är Charlotte?
Jag trodde hon var med dig?
Kom så går vi.
Kom.
Hon var ensam när jag hittade henne.
Hon fick en hel del stryk.
Tack gode gud.
- Mår du bra? - Hur många överlevande har ni?
Sex totalt.
Det stämmer, Amelia.
De är jägare.
Det finns en boplats.
Vi kan ta er dit. Vi letar efter de andra på vägen.
Vi var på väg till säkerhetsdörrarna.
Men generatorn lägger snart av.
Tar vi oss inte dit innan den gör det-
- tar vi oss inte ut.
Därför måste vi ge oss av nu.
- Morgan? - Hej.
- Är du okej? - Vi måste gå.
Jag skickar med mitt folk.
Vad ska du göra?
Jag ska ut på jakt.
Hej.
- Ricky, är du okej? - Ja.
Hur många tabletter tog du?
Jag vet inte.
Kom, jag vet en genväg.
Följ mig bara.
Nej! Sluta!
Sluta!
En enkel fråga.
Följer vi de här människorna?
Vet de verkligen vägen till säkerhetsdörren?
Jag vet inte.
Men de ger oss i alla fall en chans.
Ja.
Svart k od. Evakuering obligatorisk.
Nödbackup aktiverad.
Svart k od. Evakuering obligatorisk.
Nödbackup aktiverad.
SVART KOD NÖDBACKUP AKTIVERAD
Ursäkta förseningen, sir. Jag försökte...
Försökte försäkra mig om att området var tomt.
Jag ska se till att de är redo.
Helvete.
Ingen vill få ut de här överlevande mer än jag.
Men vi har våra order.
- Är det uppfattat? - Ja, sir.
Helvete.
Vem i helvete är du? Och vad vill du?
Jag är den jävlen som ska göra mot dig-
- det du gjort mot alla andra.
- Tack. - Stick härifrån.
Vad är det för vits med att fly?
Öppna dörren.
Mardrömmen kan ta slut.
Här.
Nu.
En av oss tar er.
Tänk efter. Du har redan gett upp.
Vi? Vi tänker, pratar, planerar.
Kom närmare.
Jag ska berätta en hemlighet.
Kom närmare.
Vi har utvecklats.
Ni är som boskap för oss.
Dylan.
Tack gode gud.
Trodde aldrig jag skulle få se er igen.
Jag fick en andra chans.
Av honom.
Det är mycket värre än vi trodde.
Förändringen har redan ägt rum.
Vi är verkligen monstren nu.
- Men det finns hopp än. - Vad hände?
Jag vet inte. En galning dök upp.
Han var som vi, men ändå inte.
Jag har sett sånt.
Folk gör det nödvändiga för att överleva
Spring.
Mår du bra?
Lyssna.
Vi kan inte bomba byggnader där vi vet det finns infekterade.
Vad ska jag göra?
Ni hörde. En order är en order.
Utan jägarna hade vi inte kunnat rensa hälften av områdena.
Vi kan inte bara överge dem.
För att inte nämna att det finns civila fortfarande vid liv där nere.
Flygenhet, ni har tillstånd att flyga in i sektor 7.
Meddela när ni är i luften.
Endast fjärrstyrd ammunition.
- Uppfattat? - Uppfattat.
Jaktplan, lyft direkt.
Detta är ingen övning.
Flytta undan de där. Nu lastar vi.
Vi har ett uppdrag. Nu kör vi.
- Kom igen. - Kom igen, fortsätt.
- Vänd om. - Dra upp den nu.
Kom igen. Snabba på.
Kom igen.
Röda teamet har tillstånd att lyfta.
Jag upprepar, ni har tillstånd att lyfta.
De tog Ricky.
Rör vi inte på oss går det likadant för oss.
- Vad är det? - Var har du varit?
Du.
Jag hade tur.
Okej? Jag hade tur.
Håll ögonen öppna. Det kommer nog mer.
Jag går in och säkrar området.
Vi har inte mer tid. Snabba på och ta dig ut.
Vad i helvete?
Nu är du inte så stor.
Alla dörrar har förseglats.
Allt annat är barrikaderat.
Den här hissen verkar vara vårt enda hopp.
Vänta lite.
Nu tänker vi efter. Vad händer om elen bryts?
- Vi fastnar. - Finns det nåt säkert ställe här?
Ja.
Men vi kan inte vända nu.
Vi får göra vårt bästa för att få er dit.
- Jag vill se dagsljus igen. - Det vill jag du ska få.
Kommer du inte med?
Vi måste göra vår grej.
Vi jagar och dödar.
Sen går vi vidare.
Visa bara åt vilket håll det är.
Kom igen. Rör på er.
Kom.
Rör på dig, tjejen.
Nej.
Det är för sent. Hon är borta.
Hon skrek inte ens.
Skit också.
Det här kan inte vara rätt.
Vi måste ha mera tid.
Det måste finnas en lucka. Måste hitta den.
Okej, Tagart, öppna den.
Hur många våningar ner?
Tre. Borde bara vara en kvar.
Okej.
Jag går.
Här. Du kommer att behöva den.
Jag är immun, okej?
Jag är okej.
Det stinker.
Vad i...?
Nej. Hjälp!
- Morgan! - Nej!
Nej! Åh, nej!
Släpp!
Okej, kom igen.
- Allt är laddat. - Uppfattat.
Fortsätter in mot sektorn.
Kurs 330. 7 Zulu.
Kom igen.
Den här vägen.
- Hur långt är det? - Jag är inte säker.
Jag vet inte var vi är-
- men alla tunnlar leder till samma ställe.
Till säkerhetsdörren.
Kom hit.
Lyssna.
Du ska få den här.
Ta med dig kvinnorna och flickan upp.
Gå söderut. Där finns ett säkert läger.
Sätt alla i säkerhet, okej?
Det här är en helautomatisk pistol.
Den är snabb, så använd inte allt på ett ställe.
Sätt er i säkerhet nu.
Kom hon åt dig?
Helvete.
Charlotte, håll dig nära.
Kom igen.
Kom.
Det finns ingen väg ut.
Det är okej.
Jag lever visst än.
Vad hände?
På kurs mot målet med schemalagd tankning kl. 05. 00.
Har ni en ankomsttid?
Ja, de ska tanka.
Sen kör de sista rundan. De varnar när de är inom räckhåll.
Jag vet vad ni tänker.
Men att senarelägga är inte ett val.
Inga övningsrundor.
När solen går upp ska området vara rengjort.
Varenda byggnad i området. Varenda en.
Jag vill ha det noterat att jag påminner er igen-
- att jag tror det finns överlevande.
Er omtanke uppmärksammas.
Oturligt för dem är det av större prioritet att vi överlever.
Bara lite till.
Säker på att vi inte går i cirklar?
- Absolut. - Var i helvete är det då?
Vad hände med jägarna? Dog de därborta?
Vänta lite.
- Vad då? - Vad är det där?
Det där kanske är rätt väg.
- Dylan. - En av oss måste kolla upp det.
Gå inte för långt.
Spring.
Stanna.
Vi ligger på kurs och håller tiden.
Vänta.
Hör du?
- Vad då? - Lyssna.
Hör du?
Det är okej.
- Amelia. - Han är bara ett barn.
Kanske infekterad.
Det är bara en pojke.
Han är okej.
Hur är det?
Han är inte infekterad.
Ta ut henne härifrån.
Gå in där.
Okej.
Vi ska se till att du kommer ut, okej?
Det är okej.
Vi måste springa hela vägen till dörren.
Okej, vi klarar det.
Okej? Är du redo?
Hur är det?
Bra.
- Spring! - Kom.
Uppfattat. Full gas.
Det är inte vad vi trodde.
Det är inte döden.
Jag känner mig mer levande nu än nånsin.
Vi närmar oss målet. Maxhastighet.
Uppfattat.
Ni har tillstånd att släppa lasten.
Nej.
Efter allt vi gått igenom-
- går ni väl inte utan att säga adjö?
Ni är idioter.
Ni jagar oss som om vi vore ohyra-
- när det är ni som inte passar in längre.
KONTAKT- MARKÖRER
Observationsteamet har bekräftat att de sett jägarna.
De klarade det. De är ute.
Hallå.
Toppen. Toppen
- Bra jobbat. - Tack, sir.
Okej, allihop.
Nu åker vi hem.
SLUT Översättning: Elisabet Berg